ДОКТРИНА ТА ІДЕОЛОГІЯ СТРИГОЛЬНИЦТВА ЯК СПРОБА ФОРМУВАННЯ НОВОЇ СВІТОГЛЯДНОЇ ПАРАДИГМИ НА ТЕРЕНАХ ПІВНІЧНО-СХІДНИХ РУСЬКИХ ЗЕМЕЛЬ У XIV – НА ПОЧАТКУ XV СТ. - Ткачук, Анатолій (Літопис Волині, 2022)
У статті проаналізовано основні елементи віровчень стригольників, виявлено їхні особливості на основі детального аналізу доступних для нас джерел. Розгляд доктрини та ідеології здійснено з огляду на розуміння того, що рух стригольників був досить локальним у часі й просторі. Наголошено на тому, що цей єретичний рух охопив лише Новгород і Псков, найімовірніше, навіть без прилеглих територій, тобто був міським рухом. Однак навіть у межах найбільших міст північно-східних руських земель він не став досить масовим, щоб наповнити повідомленнями про себе сторінки літописів. Попри це, стригольництво спричинило листування новгородської та псковської влади (світської і духовної) з вищими ієрархами церкви – константинопольським патріархом та московським митрополитом. Це свідчить про серйозність проблеми, що постала перед церквою в Новгороді та Пскові. Підтвердженням цієї тези є активні заходи щодо викорінення першого організованого єретичного руху в Північно-Східній Русі, як-от: гоніння архієпископа Мойсея, антистригольницька місія архієпископа Діонісія, викриття єпископа Стефана Пермського, можливо, соборний суд під головуванням Новгорода та Пскова. Звернено увагу на те, що стригольники не були цілком оригінальними релігійними мислителями. Їхній світогляд навряд чи докорінно відрізнявся від церковного. У цій ідеологічній доктрині не було інтелектуально-витонченого гуманістичного критицизму чи раціоналізму. Водночас стригольницька доктрина була догматично бездоганною, що визнавали навіть найзапекліші її опоненти. Загалом єресь стригольників розглядається як своєрідний релігійний феномен духовного життя в зазначеному регіоні Східної Європи. Віровчення єретиків трактується насамперед як реакція частини населення на трансформацію статусу церкви в суспільстві та шляхи й методи її досягнення. Ведучи гостру полеміку з офіційною церквою, стригольники заперечували основні християнські догмати, сповідалися матінці-землі, не визнавали духовенство станом, наділеним благодаттю, та звинувачували священників у поставленні «по мзді». Швидке поширення таких ідей у Новгороді та Пскові стало причиною активної боротьби офіційної церкви з єретиками.