МІЖНАРОДНО-ПРАВОВІ ПИТАННЯ ЗАПОБІГАННЯ ТА ПОКАРАННЯ ЗА ЗЛОЧИН ГЕНОЦИДУ - Панишко, Галина (Літопис Волині, 2023)
У статті досліджено та проаналізовано сутність поняття геноциду в міжнародному праві. Геноцид визнано небезпечним міжнародним злочином проти людства та людяності, який не можна виправдати. До наукового обігу цей термін було введено у 1944 р. Р. Лемкіним у книзі «Правління держав «Осі» в окупованій Європі». Ученим було доведено, що цей злочин існував протягом усієї історії людської цивілізації. Слід робити все можливе для упередження й унеможливлення його виникнення. Автором указано, що Міжнародним злочином геноцид визнали у 1946 р. Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН. 9 грудня 1948 р. був прийнятий основоположний документ – Конвенція про запобігання і покарання за злочин геноциду. У статті не обійдено увагою важливий та основоположний документ – Римський статут, який установлений Міжнародним кримінальним судом у 1998 р. та набрав чинності з 1 липня 2002 р. Станом на вересень 2019 р. Римський статут підписали 155 держав, ратифікували 122. Україна 20 січня 2000 р. підписала Статут, але не ратифікувала його. Ратифікація Римського статуту дасть змогу поширити юрисдикцію МКС на Україну та почати розслідування злочинів на території нашої держави. Сьогодні це єдина можливість притягнення до відповідальності на міжнародному рівні Путіна та його оточення за злочини росії, скоєні у перебігу подій російсько-української війни. Україна зобов’язана ратифікувати Статут згідно зі статтями 8 і 24 Угоди про асоціацію з Європейським Союзом. Акцентовано, що доказ злочину геноциду у правовій площині доволі складний і може тривати роками, він потребує не тільки доказової базу, а й підтвердження, що всі ці дії мали цілеспрямований намір знищення українців як нації чи етносу. Громадські організації, політики всіх рівнів повинні бути готовими діяти у частині запобігання геноциду як явища глобального характеру.