ФІЗКУЛЬТУРНО-СПОРТИВНА РОБОТА У ШКОЛАХ УРСР ДРУГОЇ ПОЛОВИНИ 1940-Х – 1980-Х РР. - Лаврут, Ольга (Літопис Волині, 2025)
У статті охарактеризовано фізкультурно-спортивну роботу у школах Української РСР періоду другої половини 1940-х – 1980-х років. Доведено, що це була важлива складова освітнього процесу. Вона покликана була сформувати свідоме ставлення до власного здоров’я, до занять фізичною культурою, відповідального ставлення до інших. Учні та педагоги у школі займалися ранковою зарядкою, уроками, позакласними плановими і позаплановими заходами: змаганнями, турнірами, конкурсами. У роботі акцентовано, що у процесі долученості до цієї діяльності учні не лише виконували програмові вимоги із предмету, розширюючи і поглиблюючи свої знання і навички, а й були учасниками масового руху із фізкультурно-спортивної роботи в УРСР і СРСР. Вони представляли власні школи у змаганнях різного масштабу: місцевого, районного, обласного, республіканського, всесоюзного і міжнародного. Однією із головних фігур був учитель, який навчав, розвивав, корегував, демонстрував. Він мав певну фахову підготовку: середню спеціальну, вищу освіту; працював за основним місцем роботи і був сумісником. Найбільше учителів фізичної культури потребувала початкова школа. Це обумовлювалося особливостями роботи із цією віковою категорією. Наголошували на необхідності викладання фізичної культури не учителів початкових класів, які були і класними керівниками у них, а учителів саме фізкультури, які мали відповідну підготовку. Педагоги були відданими власній справі. Як правило, вони потрапляли до шкіл через систему кадрового розподілу, яка існувала в СРСР. Школи мали різний потенціал: матеріально-технічний, кадровий. Часто учителі власними зусиллями покращували його: фарбували, білили, ремонтували, створювали. На такому позитивному прикладі виховували наступне покоління юних спортсменів та педагогів. У статті зазначені й недоліки фізкультурно-спортивної роботи, які обумовлювалися браком спортивного інвентаря, спортзалів, майданчиків для занять, перекладанням відповідальності за це на учителів, адміністрацію шкіл та місцевих органів влади. Кадрове питання також потребувало вирішення. В цілому школярі із задоволенням долучалися до цієї діяльності: вона була активною та різноплановою. Проте держава саме через молоде покоління реалізовувало власні наративи про їх роль у сьогоденному та майбутньому житті. Долучаючи школярів, вона здійснювала контроль над їх дозвіллям, формуванням і розвитком свідомості та керуванням їхніх дій.