КАРТОГРАФІЧНІ ДЖЕРЕЛА У ВИВЧЕННІ АКТУАЛЬНИХ ПИТАНЬ НОВІТНЬОЇ ІСТОРІЇ ВОЛИНІ - Халак, Надія (Літопис Волині, 2022)
У статті порушуються актуальні питання дослідження періоду Другої світової війни на теренах Волині і потреби точної географічної локації населених пунктів. Викладено загальні зауваги щодо використання мап і довідників, які існували на той час, подано їх перелік. Звернено увагу на можливості використання сучасних Інтернет-ресурсів, які удоступнюють перегляд оцифрованих видань та сканованих мап того часу1. В Інтернет-доступі також є можливість користуватися довідковими ресурсами з переліками населених пунктів, які існували у рамках різних адміністративно-територіальних поділів упродовж ХХ ст. Такі цифрові платформи нещодавно створені в Польщі та Україні. Це, зокрема, окремі бази даних населених пунктів Волинського воєводства у міжвоєнний період ХХ ст., підготовлені на основі довідників, які дають можливість пошуку на окремих квадратах карт WIG2. В Україні розпочато створення векторизованої платформи «Волинь інтерактивна», яка має на меті надати цифрову платформу для розвитку досліджень у галузі гуманітарних дисциплін, підготовлених за допомогою інформаційних технологій. «Волинь інтерактивна» дає можливість не лише здійснювати пошук населених пунктів, визначати його існування чи ліквідацію у певний період, а й створювати цифрові проєкти, які корелюють між собою просторові координати населених пунктів, інформацію про них та час або часовий проміжок. Використання згаданих довідкових ресурсів і цифрових платформ є необхідною умовою для написання, зокрема, історичних досліджень. Наведено приклад, як невірна локалізація населених пунктів і плутанина у географічних назвах призводить до помилкових висновків у написанні історії польсько-українського протистояння на Волині в часи Другої світової війни. Дотримання наукової методології дослідження, яка передбачає співставлення інформації історичних джерел із довідниками, використання мап, а також історіографічного досвіду дасть змогу уникнути помилок. Лише міждисциплінарний підхід у дослідженні – співпраця істориків, джерелознавців, географів, картографів – може забезпечити максимальний результат. Цей висновок, очевидно, має бути актуальним і для польських, і для українських істориків.