«ПРУССАЧЧИНА» ЯК РЕЗУЛЬТАТ РЕЦЕПЦІЇ ЕЛЕМЕНТІВ ПРУССЬКОЇ ВІЙСЬКОВОЇ СПРАВИ МОСКОВИТАМИ - Гордієнко, В’ячеслав; Гордієнко, Галина (Літопис Волині, 2023)
Метою статті є вивчення феномену «пруссаччини» у російській імперській армії, тобто запозичення і невдалого перенесення прогресивних для свого часу елементів військової справи Прусського королівства у військове повсякдення Росії і встановлення соціокультурних причин цього явища. Наукова новизна полягає у виявленні тяглості «пруссаччини» від початку ХІХ ст. до нинішньої армії РФ, яка веде загарбницьку війну проти суверенної України. Інтерес російської військової еліти до прусської військової справи виник у середині ХVІІІ ст. на хвилі загальноєвропейського захоплення військовими реформами Фрідріха ІІ. Запровадження елементів прусської військової системи розпочалося за Павла І. Встановлено, що саме тоді з’являється термін «пруссаччина», яким називали результати волюнтаристського запровадження прусських військових традицій у російському війську. Проаналізовано причини негативних наслідків рецепції прогресивних елементів прусської військової справи у Росії. Зазначено, що втілення в життя прусської військової системи на батьківщині відбувалося органічно, з огляду на потреби суспільства й армії, яка комплектувалася на основі «кантонального регламенту». На відміну від цього, російська армія комплектувалася шляхом рекрутчини, яка була однією із найважчих повинностей російського кріпосного селянства. Обґрунтовано положення про відтворення в російській армії традиційної кріпосницької структури. Доведено, що прусська дисципліна, щоденна стройова муштра новобранців і солдатів була викликана потребами новаторської бойової тактики прусської піхоти і кавалерії. В російській армії прусські порядки запроваджувалися у той час, коли вони вже втратили свою актуальність. Вказано, що російська армія цього періоду цілком виправдано оцінювалася як «парадна армія». Так само зазнала невдачі спроба запровадити військові поселення з урахуванням досвіду прусської «системи Шарнхорста». У статті показано, що військові поселення у кріпосницькій Росії не досягли мети, оскільки вводилися напівфеодальними методами. Доведено, що прусські військові традиції не могли дати позитивних результатів у державі із закріпаченим населенням. На основі імперсько-кріпосницької матриці соціальної організації елементи «пруссаччини» відтворилися нині в російській армії.